Gode nyheter: Beirut leverer til oss nå.
Vi vokser, broder. Alle må trå til.
- Er han min nye sjef? - Partner.
- Er du en kriger? - Vi har en tyster i familien.
- Faen, det der er ikke purken. - Ut!
Hvem var det som tipsa tsjetsjenerne?
- Jeg har noe til deg. - Kan du skaffe mer?
- Zeki! Vi må snakke sammen. - Hva?
Hvor er kokainen?
- Hva vil dere? - Klapp igjen!
Jeg vil aldri se deg i Berlin igjen.
- Hamady. Jeg skal hente barna mine. - Kona di har allerede vært innom.
Du er syk. Du har ikke lenge igjen. Jeg tilbyr deg en halv million.
Det var ikke Abbas Hamady.
De lar deg gå.
Kalila.
- Hva? - Så godt du ser ut.
Kalila!
Vi klarte dessverre ikke å redde konen din.
Hva er det, pappa?
Du er fratatt foreldreansvaret for datteren din, Sherin.
Dette overdras herved til din svigermor, fru Sharifa Sahadi.
Unnskyld? Er du Toni? Toni Hamady?
Jeg er ikke Toni Hamady. Jeg heter Ali. Hold dere på matta.
Får jeg én av dem vekk fra gata, er målet mitt nådd.
Hvorfor skuffer du meg? Jeg har holdt meg til avtalen og levert hver måned.
Men de siste tre månedene har jeg ikke mottatt noen penger.
Hva har skjedd?
Aner ikke. Hør med Abbas.
Det er han som styrer butikken.
Jeg bestemmer selv hvem jeg spør. Jeg kommer til Berlin snart...
...og da skal du ha en forræder å overgi til meg.
- Hei! Hva selger dere? - Leker og sånt.
- Leker? Hva koster denne? - Vet ikke. Det må du spørre ham om.
- Hei, kompis! - Ja?
- Skjer'a? Åssen går det? - Jo da.
- Ja? Hva koster det spillet? - 12,95.
12,95? Jaha, og hva går det ut på?
Det er et onlinespill. Man bruker ulike våpen, og så må man drepe folk.
Den som står igjen til slutt, har vunnet.
Hør her. Jeg kjøper alt dere har liggende på bordet, for 100 euro.
- 150. - Greit. Jeg gir deg 150.
Men til gjengjeld må du gjøre meg en stor tjeneste.
Ja vel?
Dette er min personlige favori SQ4-en.
Den stiller med 430 hester og en V6 BiTurbo.
Og sportseksos som standardutstyr.
Den er ordentlig stilig. Hva koster herligheten?
Den ligger på 165 000.
165 000? Fine greier. Jeg skulle gjerne prøvekjørt den.
Klart det. Da trenger jeg ID-kort, førerkort og kredittkort fra deg.
Jeg har dessverre kun med meg førerkortet. Går det greit?
Jeg skal kjøpe den selv, så jeg er nødt til å prøve den.
Det er ikke noe problem. Vi kan gjøre en ny avtale i morgen.
Det går dessverre ikke. I morgen flyr jeg til Dubai igjen.
Jeg skulle gjerne hjulpet deg, -
- men uten ID- og kredittkort er det lite jeg kan gjøre.
La gå. Da har jeg et annet forslag. Jeg lar sønnen min bli igjen her.
Jeg tar meg en tur, kjører bilen tilbake, og så skriver vi kontrakt.
Sønnen din?
Sønnen min.
Alt i orden? Vi sees.
- Hvem tror du har stjålet fra deg? - Jeg puler mora til enhver tjuvradd.
Abbas. Om fire dager kommer Karami, og da må jeg overlevere forræderen.
Jeg går og venter på kjøteren.
Se hva han gjorde med trynet ditt. Skal jeg være redd?
Jeg ønsker ingen krig. Ypper du til krig, trekker du meg med.
Den mannen er en fare for meg. Jeg vil bare ha tilbake dattera mi.
- Hvem tar seg av pengene i bilene? - Alltid Latif.
"Alltid Latif"?
Vet du hva? Du tar deg av Sherin. Resten kan du overlate til meg.
Greit.
- Fred være med deg. - Og med deg.
- Alt vel, håper jeg? - Ja, og med deg?
Hvordan går det, Abbas?
- Hvordan går forsendelsen til Beirut? - Hvordan det? Alt går fint.
- Prøver du å skade familien? - Hva?
- Vi har en tyv iblant oss. - Hva er det du rabler om?
Penger forsvinner under transporten. Jævelen Karami får ikke andelen sin.
Og du tror at jeg forråder familien?
Tror du faktisk at jeg går bak ryggen på familien? Tror du det om meg?
Hva hadde du selv tenkt?
Jeg er forsiktig. Som du vet. Dette handler om vår familie, -
- våre penger og vår ære. Forstår du det?
Jeg sverger, Abbas. Din ære er min ære.
Med Allah som mitt vitne. Jeg er villig til å dø for den æren.
Men jeg må be deg om én ting:
Tro aldri noe sånt om meg igjen. Gjør aldri det.
Hva er i veien, elskling?
Bare sov, elskling.
Er det noe som plager deg?
Vi blir bestjålet. Pengene fra bilene.
Hva vil du foreta deg?
Hva tror du? Jeg sporer opp rasshølet og puler mora hans.
Vennen...
Kanskje du skal vurdere å slutte med dette.
- Er du dronninga mi? - Ja.
- Er jeg kongen din? - Ja.
Hvordan skulle du vært dronninga mi om jeg ikke kjøpte alt du vil ha?
Jeg trenger ikke alt det. Jeg trenger deg, og en familie.
Og en familie har du. Jeg sverger på alt som er meg hellig.
Jeg skal slutte med alt sammen.
Men så lenge sånne horesønner løper fritt rundt, kan jeg ikke det.
Men det skal bli en slutt på det. Alt sammen. Greit?
Da tar vi kvelden!
- Ali? - Så, Ralf?
Ikke enkelt. Altså, jeg hadde ikke latt mine egne barn dusje der.
Men folka mine er ute på oppdrag. Jeg har ingen arbeidskraft å avse.
Det eneste ungdommene har, er asylmottaket og fotballen.
Jeg ber deg. De har det gøy her. Dette gjør dem glad.
Som han der borte. Kom her, Abuj! Han vil bli fotballproff.
Det er drømmen hans. Dette er ikke for min egen del.
Han flyktet fra Lampedusa. Hvordan kom du hit?
Fra Lampedusa via Malta og Roma, og så Tyskland.
Fortsett å rydde, du. Tenk om han kunne bli her og fortsette å spille.
- Ta ikke fra dem dette. - Greit. Gi meg et par dager.
Men da trykker du Rottenburg-logoen på draktene.
Du kan dekorere hele banen med den om du vil.
- Artig, hva? - Jeg lar høre fra meg.
Abuj! Hva går det av deg, kompis?
Har jeg blitt hunden din, eller hva er greia?
Hent ballene! Kom igjen, nå, kom igjen! Løp!
God dag, herr Hamady.
Mitt navn er Alexandra Winter. Fra kriminalpolitiet.
God dag, Winter. Jeg vet hvem du er.
Du er 40 år. Født 6. desember. På Nikolausdagen.
Født i Wanne-Eickel. Studerte i Bochum.
Du gjorde kometkarriere i Düsseldorf, men så kom denne skandalen...
- Velkommen til Neukölln. - Bravo.
Men det var en tjenesteforseelse.
- Det kan man også kalle det. Røyk? - Jeg har sluttet.
- Du, så bra. - Fem måneder, tre dager.
Det ante jeg ikke. Hva kan jeg hjelpe deg med?
Ingenting for øyeblikket, men om du har behov for å snakke med noen...
Visittkort er visst på moten igjen.
Alexandra Winter. Hvorfor Neukölln? Hvorfor ikke Grunewald?
Zehlendorf? Der er mindre å gjøre. Og mer tid til å pleie hår og negler -
- og til å pjolle Sangria. - Har du slått deg?
Jeg monterte et skap. De fleste ulykker skjer som kjent i hjemmet.
Nå skal jeg ikke oppholde deg lenger. Jeg ville bare si hallo.
Og ønske deg lykke til med denne barnefordelingssaken. Om din datter.
- De fatter jo en avgjørelse snart? - Ja.
- Ja, det gjør de. - Alt godt. Ha en fortsatt fin dag.
Fittekjerring.
- Fred være med deg. - Og med deg.
- Alt vel? - Absolutt.
Jeg tar meg en energidrikk.
Hallo, Maruf!
- Åssen går det? - Hva gjør du her?
- Jeg hadde hjemlengsel. Hva skjer? - Hva? Du er forvist fra Berlin.
- Sier hvem? Toni har forduftet. - Abbas. Han rævkjører oss begge.
Glem ham, og hele Hamady-klanen.
Jeg har bygget opp noe stort i Frankfurt.
Jeg vil ha deg med på laget. Hva sier du?
Nei! Du skal ikke oppsøke gata mi, ringe på hos meg -
- eller overhodet vurdere å ringe. Oppfattet?
Sett denne på krita, er du grei. For faen, altså, mann.
- Før denne på Marufs regning. - Den er god.
Pascal! Hva skjer, mann? Her kommer bestekompisen din, Zeki...
Lukk opp døra, Pascal.
Pascal, jeg har vært i Frankfurt. Jeg har noe å si deg, åpne døra!
Har man vært i Frankfurt og åpnet en basar for importerte plastleker?
Nei! Jeg skaffet meg kontakter. Her i Berlin. Seriøst.
Hold opp! Sist gang du prøvde å skaffe deg "kontakter", -
- endte det med en atomkatastrofe. Forstår du?
Og jeg vil ikke være der når den neste inntreffer.
Bare fordi du har fått deg sleik og greid å gro litt skjegg -
- og kledd deg opp som en jævla sirkushest... Nei, mann!
Du er ikke Don Corleone. Du er ikke en dritt uten støtte fra "familien", -
- og alt de vil nå, er å drepe oss! - Men hør etter, da, mann!
Toni har trukket seg ut. Derfor vil jeg gjøre forretninger nå.
- Ja, nemlig. Ha det! - Pascal!
Nå hører du etter. Se her.
Vi kan straks gå i gang. Jeg mener det.
Du og jeg. Dine kontakter, min hjerne.
Hamady-klanen er en saga blott. Jeg gir deg mitt ord.
- Jeg har noe å ordne. Snakkes. - Vi sees!
Dette er Winter.
Hvem er det?
Et øyeblikk.
Hvor, sa du?
Kan du gi meg navnene deres?
- Hvem var det? - Aner ikke.
Jeg fikk et tips. Om narkolaben til Hamady-klanen.
- Troverdig? - Det finner vi snart ut.
Til deg... den ekstra sterke.
Og sursøt saus til meg.
- Betaler du eller jeg? - Du. Femten euro.
Du verden.
Hva er dette for noen edle dråper?
"Champagne Empire. År nitten-hundre-og..."
Champagne Empire. Vintage, 1974.
En helt fantastisk champagne. Til særdeles spesielle anledninger.
Når BVB vinner ligaen. Da vil jeg drikke den.
Jo, om du synes dét er en spesiell nok anledning.
Vi skal nok finne en anledning til den.
Gir du beskjed først? Sånt bør man ikke drikke alene.
Jo da. Av prinsipp.
- Femten nøyaktig? - Ja... Ja.
- Traff hun nye fra kriminalpolitiet. - Denne Winter?
- Kjendisen fra Düsseldorf. - Anlegger de sak mot meg?
Oppga hun noen grunn? Jeg skal forhøre meg litt.
Jeg er redd de kan forkludre barnefordelingssaken med dattera mi.
Hos oss er makten nøye fordelt. Men jeg lover det ikke vil skje noe.
Men nå må vi inn, og du må ta av deg solbrillene.
- Jeg vil helst beholde dem på. - Brillene gjør ikke et godt inntrykk.
Hva er det der, Hamady?
Jeg vil gjerne få påpeke Hamadys arbeid med fotballklubben i Neukölln.
I samarbeid med flyktninghjelpen...
- Det har vi fått med oss. - Dette er kun et spill for galleriet.
Vi vet alle hvem vi har med å gjøre her. Toni Hamady er...
...en ustraffet, tysk statsborger.
Fra et kriminelt og lite barnevennlig miljø.
Nok en gang! Fordommene mot arabisk-libanesiske innvandrere...
Nå holder det! Det holder!
Nå demper vi gemyttene. Ellers blir vi sittende til i morgen.
Herr Hamady?
Kan jeg spørre hva som har skjedd med ansiktet ditt?
Jeg har kjøpt et hus til meg og dattera mi.
Det må renoveres.
Jeg begynte å pusse opp og greide å skade meg.
- Så du hevder at det var et uhell? - Herr Shafari.
Det er ikke deg jeg spør.
Som sagt: Jeg pusset opp huset mitt og kom til å skade meg.
Oppfattet.
Ut fra de dokumentene som foreligger, og utviklingen de siste 14 måneder...
...ser jeg ingen grunn til å ikke etterkomme barnefarens ønske.
Jeg var ikke ferdig, herr Hamady.
Du får anledning til å se datteren din hver helg. Fra fredag til søndag.
Hvis dette går bra, har du en reell sjanse til å få full foreldrerett.
Rettsmøtet er herved avsluttet.
- Hvor fikk han penger til et hus fra? - Vi er ferdige.
Sherin!
Pappa?
Sherin, prinsessa mi! Er alt bra med deg?
- Hva har skjedd? - Jeg fikk en ball i trynet. Hør nå.
I dag traff jeg noen viktige folk, og de tok en beslutning. Vet du om hva?
- Du får overnatte hos meg hver helg. - Er det sant?
- Går det bra, får du bli hos meg. - Og ikke hos mormor?
Nei. Neste uke drar vi på tur. Jeg har en overraskelse til deg.
- Hvor da? - Overraskelse! Du liker stadig rosa?
- Ja. Hvordan det? - Overraskelse.
Bare ikke si til mormor at vi traff hverandre i dag, OK?
- Gå nå. - Ha det.
Hallo! Jeg bare henter nøkkelen til stallen, jeg.
Dette er et selvmordsoppdrag!
- Politi! - Politi!
Politi!
- Sikret? - Sikret!
Ta det med ro. Jeg skal snakke med ham. Ha det.
- Hvor mye gikk tapt? - Ikke mye. Bare dagsproduksjonen.
Og Fadi er død?
Måtte Herren bevare hans sjel.
Sånn kan det gå.
Hvem tror du har tystet? Den samme som er ute etter å ta oss?
Det vet jeg ikke, broder. Det sverger jeg på.
Og han fyren fra flyplassen? Er det avklart?
- Ja. Men skal vi gjennomføre det? - Tar du meg for ei hore? Vi gjør det.
Og kriminalpolitiet? Blir vi avlyttet?
Avlyttet?
Da hadde de ikke sprengt den jævla laben vår. Bruk hodet.
Bare dra og hent han gjøken på flyplassen. Jeg vil møte ham.
Bra. Jeg stikker.
- Her kommer kaffen. - Peppermyntete...
- Og en kaffe. Kan jeg by på noe mer? - Ellers takk.
- Vet du hva du vil ha? - Jeg klarer ikke bestemme meg.
Men du kan muligens hjelpe meg, fru Hamady.
Thorsten Streck. Kriminalpolitiet i Berlin.
- Kan vi ta en prat? - Om hva?
Ingen grunn til bekymring. Jeg vil bare snakke med deg.
Ikke noe mer.
Slå deg ned.
Og?
Hvor lenge skal dette egentlig fortsette?
Du er på flukt fra din egen ektemann.
Du er i fare hvor enn du går, fru Hamady.
Vi vil hjelpe deg.
Vi ønsker å gi deg sjansen til å starte et nytt liv.
- Jeg har allerede et nytt liv. - Ja vel? Her?
Tror du faktisk at du kommer til å leve trygt her?
Vi har grunn til å tro at mannen din allerede vet hvor du oppholder deg.
Du lever i fare. Både du og barna dine.
Jeg vet ikke om han ville gjort barna dine noe.
Men hva med deg?
Snakk med oss. Hjelper du oss, så hjelper vi deg.
Du kan få friheten din tilbake.
- Winter. - Hei, det er meg.
Jeg tror hun bet på.
Dette er Reiner, mannen vår på flyplassen.
- Hei. Jeg er Momo. - Reiner.
Dette er din nye telefon. Sørg for at du kan nås på den til enhver tid.
- Greit? - Ja, fint.
Nå er vi samarbeidspartnere.
Hva er det med deg?
Om ikke han legger ut, gjør ikke jeg det heller. Er du gnien, eller?
Ser man det, kompis.
- Fred være med dere. - Abbas, min bror.
- Hva står på? - Vi må snakke sammen.
Bli med meg, min venn.
Denne satt jeg og ruget på hele tida.
- Så? Har du funnet ut noe? - Nei, ikke ennå.
Har du fått med deg at de føkka opp Panierstrasse?
- Det interesserer meg ikke lenger. - De skjøt Fadi.
Jeg leste det i avisa. Det er derfor jeg trakk meg ut.
Bryr det deg ikke?
Nei. Du lovet meg å finne tysteren, og jeg skal treffe Karami i morgen.
Jeg har savnet broren min i det siste.
Hvorfor kan du ikke godta at jeg har trukket meg ut? Jeg er ute.
Jeg er ute!
Unnskyld? Jeg ser etter Andy.
Jævla horesønn.
- Unnskyld? - Et øyeblikk, bare.
- Djamila? - Hva...?
- Hva gjør du her? - Jeg jobber her! Og du?
Jeg ser etter en kunde. Andy.
Andy, det er han med brillene. Et øyeblikk.
Jeg kommer straks, Bini. Jeg møtte på noen.
- Jeg må stikke. Jeg skal i et møte. - Men du...
- Gi lyd fra deg. - Har du samme nummer?
Jeg ringer, og så kan vi gå ut og spise. OK?
- Da så! - Greit!
- Andy? - Ja?
- Pizzaleveranse til deg. - Jeg kommer.
Greit. Utenfor.
Ingen andre enn oss tre visste noe om pengene eller transporten.
Og så han på verkstedet.
- Hvem? - Omar.
Står han for forsendelsene? Alfred sender bilene til Rotterdam.
Omar er til å stole på, broder.
Men glem ikke, Omar er ikke en av oss.
Da gjør vi det sånn:
Vi overvåker det hele. Men ikke et ord til Omar, Samir eller Assad.
- Bare vi tre vet om det. - Overvåkningen tar jeg meg av.
Greit.
- Fred være med deg. - Og med deg.
- Hva skjer? - Alt bra, og du?
Alt på stell?
Mange takk. Vi snakkes.
Gjør plass.
Abbas?
Latif er her med bilen. De laster den opp på transporten nå.
Jeg blir her.
Greit, ha det.
Ja, gjør det.
Søtnos! Du er så søt at jeg får hull i tennene!
Å, herlighet... Vent, jeg kommer straks.
- Ser du etter meg? - Selvsagt gjør jeg det.
Hva er dette for en bil? Er den din?
Ordentlig flott, hva? Men ikke min. Den der er min. Alfa Romeo AMG-en.
Fin, den også. Spenstig. Hva gjør du her?
Jeg ventet på deg, for å be deg med på en fin restaurant med hvite duker.
Jeg kan dessverre ikke. Jeg skal på en privat åpning.
Hva? Jeg har stått her i hele dag, foran denne bilen, -
- for å kunne sjekke deg opp!
Beklager. Bli med ut på jobbdrinker på onsdag, så kan vi snakke mer.
Så du kan preike med tyskerne mens jeg sitter i et hjørne?
- Nei, jeg skal passe på deg. - Ja? Lover du det?
Men du, har du litt...? Som jeg kan ta med?
Er jeg langeren din nå? Sjekk henne, da. Ordentlig araberdame. Kom her!
Kom her. Hvor mange trenger du?
- To. - To?
- Her. Ta tre. - Nei. To, sa jeg.
- Så mye penger har jeg ikke. - Hvem sa at du må betale?
- Maruf er en venn. - Takk!
- Sees på onsdag, da? - Vi sees.
Søtnos!
- Skal vi gå? - Ja.
Sett deg.
Hvordan gikk det?
- Som normalt. - Normalt? Bra? Veldig bra?
Bra. Normalt.
Hvorfor ditcher du kunder?
Hva, Maruf?
Jeg hadde noe jeg måtte ordne.
Har vi råd til sånt?
Nei, greit. Det skal ikke gjenta seg.
En venn av meg fikk ikke betalt. Jeg ga ham tre gram, -
- men han betaler oss garantert tilbake.
Lar du folk kjøpe på krita?
Er det du som lager reglene nå?
I dag får de lån, i morgen blir du snytt.
- Jeg gjør ikke det. - Du vet hvordan det funker på gata.
Vær du advart: skjer det igjen, er det tilbake til Hasenheide med deg.
Så kan du gå rundt der og lange.
Pigg av.
Vanja er min kontakt. Du holder kjeft. Dette er viktig.
Og hva skal jeg gi meg ut for, om de spør? Skal jeg si jeg er kunstmaler?
Vet du hvem "Onkel Vanja" er? Det er han fra romanen til Tsjekhov!
Vi er på vei ned i mørkeste Helvete, og er man på klubb, må man prate...
God kveld. Dere slipper ikke inn i dag. Beklager.
- Jeg kommer fra Bogdan. Jeg må inn. - Ikke med de klærne.
Dette er til onkel Vanja. Vi har forretninger å unnagjøre.
- Hei, Dan! Koser du deg? - Ja, alt bra.
Beklager, men du må ut.
- Hvorfor? - Vi trenger dette rommet. Kom igjen.
- Kom så, kom så. - Kom, jenter.
- De kaster oss ut. - Alle sammen, kom igjen.
Hei! Sett dere.
Så du blikket hans? Han så ut som en kaldblodig morder.
- Hold kjeft. Ikke ødelegg handelen. - Dette ser ut som en KGB-celle.
Om litt kommer han og spiller russisk rulett med pannebrasken din.
Det driter jeg langt i. Kan du klappe igjen i typ fem minutter?
Vet du hvor mange tyskere som tok seg inn i Russland -
- og ble knertet av gærne Ivan Drago-typer?
Inn i helvete mange! Jeg stoler ikke på dem for fem øre.
Dere har ikke lang tid.
Vanja sier: "Dere har ikke lang tid."
Jeg skal hilse fra Bogdan i Frankfurt.
Han anbefalte meg å oppsøke deg, som har de beste stoffene i Berlin.
Bogdan.
Hvordan står det til med Bogdan?
"Hvordan står det til med Bogdan?"
Bra. Han har nettopp blitt far for første gang.
Det er 150 000. Jeg vil gjøre forretninger med deg.
Det er mye.
Hvordan vet jeg at dere er til å stole på?
Hvordan vet hun at hun kan stole på dere?
Du har nummeret til Bogdan. Du kan ringe ham.
Vis dem det.
Fortell dem at jenta jobbet for oss.
Hun jenta jobbet for oss.
Det var en frisør fra Wedding som gjorde det.
Moharem.
Mannen som gjorde det, heter Moharem. Han er frisør i Wedding.
Rydd ham av veien, så kan vi snakke sammen.
Rydder dere ham av veien, kan vi snakke sammen.
- Ja, Kemal? - Det var ikke noen ved bilen.
Den blir sendt til Beirut nå. Om noe mangler, skjedde det på verkstedet.
Greit, ha det.
Det nekter jeg å tro. Omar er en god mann. Han ville ikke gjort noe sånt.
Abbas.
Hei, fetter. Hvordan går det?
Fetter, du!
Ditt lille rasshøl! Rasshøl! Rasshøl!
Rasshøl! Rasshøl! Stjeler du fra familien min?
Stjeler du fra meg?
Hva snakker du om? Hva er blitt stjålet, Abbas?
- Jeg vet ikke hva du snakker om! - Greit.
- Slipp meg. - Hold opp, Abbas. Legg fra deg den.
- Slipp meg! - Rolig nå. Legg vekk pistolen.
Jeg lover, jeg har ikke gjort noe. Jeg har ikke det. Abbas, jeg lover.
- Hadde du noe med det å gjøre? - Nei.
- Løgner! - Slutt, Abbas.
Han er en bror. Han er familie. Ro deg ned.
Legg fra deg pistolen.
Og hvis det ikke var broren din, hvem var det da? Hva?
Tekst: Hilde Jørgensen BTI Studios